Зруйнована, відновлена, незламна: історія кав’ярні Jul’s Coffee в Бучі
Jul’s Coffee – затишна кав’ярня в Бучі з непростою історією. ЇЇ відкрила Юлія Нічволода, підприємниця та мама п’ятьох дітей: вона часто власноруч варила каву, готувала свій фірмовий тирамісу та знала майже всіх гостей на імена.
Під час боїв за Бучу кав’ярня зазнала неабияких руйнувань: вибите скло, розтрощена вітрина, тріщини в стінах…
Але команда Jul’s Coffee майже відразу після деокупації Бучі почала відновлювати це місце.
Ми поговорили з Юлією про те, як вони з чоловіком і командою знайшли в собі мужність не тільки відновити кав’ярню, але і відкрити ще один заклад поряд.
Про ідею
![](/static/ckef/img/2022/bucha3.jpg)
У Юлії – 5 дітей. Разом з родиною вона переїхала з Донецька до Кропивницького, а згодом вирішила жити ближче до столиці, але не в самому Києві. Він видавався занадто гамірним: «Буча – це було моє кохання з першого погляду. Затишне місто, яке мені нагадало європейські курорти. Щойно ми сюди потрапили, вирішили оселитися тут. Чоловік підписав документи на будинок в той день, коли я народила нашу п’яту дитину».
Ще під час життя у Кропивницькому Юлія захопилася кавовою культурою. Але думки про власну кав’ярню були радше просто мріями. Аж до того моменту, поки чоловік Юлі одного дня не сказав: "Я знайшов місце, де ми твою мрію побудуємо".
Вони поїхали дивитися на локацію: тоді від закладу був лише фундамент.
Щойно закінчили оформлювати документи, розпочався карантин 2020-го року: «Я не засмутилася. Вирішила, що просто тепер у мене буде більше часу підготувати все, як слід. Якщо чесно, я дуже хвилювалася. Не вірила до кінця, що зможу керувати закладом, але наважилася завдяки підтримці рідних».
1 червня 2021 року кав’ярня Jul’s Coffee відчинила свої двері.
Про Jul’s Coffee
![](/static/ckef/img/2022/bucha6.jpg)
Юлія дуже хотіла створити заклад, де кожному буде затишно. Спочатку вона сама стояла за барною стійкою та готувала каву. Згодом зібралася дружня команда.
«Я знаю імена майже всіх наших гостей. У нас завжди було дуже багато молоді. Ось дівчата підлітки щось малюють. Поряд – родина з малюком. Ще за одним столиком – бізнесмени. До нас навіть кілька разів приїжджали гості з особистою охороною. І в цьому ж залі онуки, які приводять на каву своїх бабусь. І багато молодих мам з малечею: вони приходили до мене не тільки по каву, але й за порадами. І всім було в нашій кав’ярні затишно. Саме так, як я мріяла».
Заклад швидко полюбили місцеві, хоча він і відрізнявся він інших: тут завжди варили каву лише на арабіці та не додавали жодних сиропів. Тільки іноді лавандовий сироп, який бариста готував власноруч.
Так заклад працював 9 місяців – до 24 лютого 2022 року.
Про війну та окупацію
![](/static/ckef/img/2022/bucha7.jpg)
Родина Юлії зустріла початок повномасштабної війни в Бучі. Вони з чоловіком нікуди не хотіли виїжджати: «Ми вирішили, що залишаємося. Бо тут наш бізнес, наш дім. Я багато подорожувала у житті, тому точно знала, що найбільше хотіла бути вдома з рідними. Мої батьки живуть у Донецьку. Тож я думала, що я готова до випробувань».
Але те, що довелося пережити, було гіршим за будь-які страшні очікування. Юлія з чоловіком та дітьми ховалися в підвалах у друзів та сусідів. В їхній дім прийшли російські солдати. На їхніх очах розстрілювали автівки з людьми. З кожним днем ставало все гірше.
Юля згадує: «З 2 на 3 березня була така жахлива ніч. Світла вже не було, здригалася земля, небо палало. Тоді я написала повідомлення знайомим, що я їх люблю. Я прощалася. Коли я зрозуміла, що дожила до ранку, для мене це стало сюрпризом».
Аби подзвонити комусь, сусід зробив саморобну антену: так вони дізналися, що 9 березня мав бути «зелений коридор» для евакуації цивільних. Але він не запрацював. Дивом Юлія разом з родиною та сусідами змогла виїхати лише 10 березня. Далі був маршрут: Вінниця – Ужгород – Будапешт – Кіпр.
«Я пам’ятаю, як ми їхали з Бучі. Я обернулася і побачила місто в куряві. Подумала, що я бачу його востаннє. Понад усе я боялася, що ці події мене зламають. Що в мене вже не буде сили почати життя з нуля. Я дуже люблю людей. Я так боялася, що цієї любові більше не буде. Що я більше ніколи не зможу посміхнутися», - згадує вона.
На Кіпрі Юля влаштувалася працювати в кав’ярню, але дуже хотіла повернутися додому.
Згадує цей момент: «Після звільнення Київщини я приїхала, торкалася стін нашої напівзруйнованої кав’ярні та не могла повірити у своє щастя. Так, все побите, потріскане, вікон немає, дах з’їхав на кілька метрів вбік. Але ось воно: все моє та рідне. Просто потрібен був час, аби все відновилося. А в тому, що ми все відбудуємо, сумнівів у мене вже не було».
Про відбудову
![](/static/ckef/img/2022/bucha9.jpg)
Юлія повернулася додому 1 липня, однак її кав’ярня до того вже понад місяць варила каву та зустрічала гостей. Першими стали до роботи чоловік та команда: «Спочатку в Бучу повернувся мій чоловік. А ще Руслан, наш бариста. Він з селища Немішаєве. Взагалі всі зібралися і як одна сім'я прибирали сміття. Щось залатали фанерою. Вставили перше скло. Деякі речі з кав’ярні вціліли, бо їх вчасно забрали та зберегли у себе співробітники та місцеві жителі».
24 травня вперше з лютого тут приготували каву для гостя.
Спочатку Jul’s Coffee працювали тільки з кавою та солодкими горішками: вітрину для десертів розтрощило, нову виробляли на Харківщини, яка теж повсякчас перебувала під обстрілами. В червні почали продавати десерти.
Але люди приходили не скільки за кавою та тістечками, як за підтримкою: «Після звільнення ми всі були в емоційній ямі. Відчували себе спустошеними. І ось така проста дія – прийти в знайому кав’ярню, розповісти про свій біль – це рятувало. Ми переповідали одне одному наші історії та ніби за паличку витягували одне одного з темряви. Я бачила, як люди приходили до нас вперше, аби поговорити. Лише згодом, на другий – третій раз на їхніх обличчях почали з’являтися посмішки. Мені хотілося обійняти всіх».
Присвячена Бучі кава та джеми «Буча квітуча»
![](/static/ckef/img/2022/bucha10.jpg)
Ще до того, як кав’ярня повернулася до роботи, Юлія запустила продаж фірмової Jul’s кави, аби зібрати хоча б якісь гроші на відновлення кав’ярні та місця навколо.
«Деякі наші постійні гості евакуювалися за кордон. І ми подумали, що це непогана ідея: відправити їм ту саму каву тієї ж самої обсмажки, яку ми готували в кав’ярні. Аби десь за горнятком кави вони могли згадати про дім», - розповідає Юлія.
Цю каву купляють не тільки гості кав’ярні, але й просто небайдужі люди: наприклад одна дівчина з Канади замовила 26 пакувань – на подарунок всім своїм рідним. Також іноді люди оплачують каву, які потім передають на фронт.
А ще в Jul’s Coffee намагаються підтримати інших локальних підприємців: в кав’ярні можна купити варення «Буча квітуча», льодяники, пряники та цукерки від майстринь, що живуть неподалік.
Крім того, чоловік Юлії влітку відкрив ще один заклад неподалік: бургерну Bunker Burger. В Бучі залишилося багато чоловіків, які не звикли готувати для себе, тож смачні бургери, ще й з доставкою – це те, на що чекали.
Фото: Аліна Смутко, juls_cafe_